♪ (rocková hudba)
♪ ♪ ♪
♪ Karolína se směje a celý den prší. ♪
♪ Zbožňuje, že je jedna z těch dívek. ♪
♪ Žije tady vedle nás, ♪
♪ kde vůbec nic není urovnáno. ♪
♪ Otočí se a usmívá se a řekne: ♪
♪ "To je ono, to je konec vtipu." ♪
♪ A ztrácí se ve svém snění a spánku. ♪
♪ A její milovníci procházejí ve svých pláštích. ♪
♪ Je... ♪
♪ kráska v růžovém, ♪
Tati, je 7:30!
♪ kráska v růžovém. ♪
Tati, je 7:30!
Tati, vstávej!
Je ráno, tati. No tak, vstávej.
Vstávej. No tak, vstávej.
No tak, vstávej.
Tam je tvá káva, přímo tam.
Kde jsem?
Tady. Chci, abys to vypil.
Pak chci, abys sis dal sprchu.
Pak chci, aby ses oblékl.
Tam máš šaty.
A pak chci, abys navštívil tu ženu
ohledně práce, dobře?
- Dnes, slíbil jsi to. - Vím.
Co bych celou dobu dělal
bez tvého sekýrování?
Opravdu chceš, abych na to odpověděla?
Bože, poslední dobou jsem to nějak zmeškal.
Neměli jsme šanci si promluvit, nebo tak.
No, nedělej si s tím starosti.
Nebylo moc co říct.
Jsi v pořádku?
Jo.
Je škola dobrá?
Ne, ale to není nikdy.
Byla jsi pozvaná
- na ples? - Ne.
Kdy jsem ti naposledy řekl,
jak jsi krásná?
Asi včera.
Hej, hej, otoč se.
- Co? - Víš, co.
Pojď sem, dovol, abych se podíval na ty šaty.
Je to tvůj poslední výtvor?
Hm-hm.
To je ono.
Můj Bože, kolik tě to stálo?
Ach, asi 15 dolarů boty ze secondhandu a zbytek jsem udělala.
Neuvěřitelné.
Myslel jsem, možná, že, ehm,
bys s tím mohla něco udělat.
Možná dát nějaké volánky sem nahoru.
No tak, vstávej!
Opravdu, myslím to vážně.
Moc to pro mě znamená.
Zlato, jsem naprosto spokojený
s tím, co dělám.
Jsi naprosto spokojený s prací na částečný úvazek?
Ne.
Proto vstávám.
Dobře.
Udělám něco k snídani.
Jsem vzhůru!
♪ ♪ ♪
Ahoj, Blane.
Ahoj, Kate, jak se máš?
- Fajn. Jak se máš? - Dobře.
Dobré ráno!
Vítej v dalším dni středoškolského vzdělávání.
Ahoj, Duckie (Kachničko), jak se máš?
Hm, není všechno tak špatné, vzhledem k tomu, že jsem v téhle díře.
Víš, tohle je skutečně sopečný komplet,
co nosíš; je to opravdu úžasné.
- Sopečný? - No, víš,
horký, nebezpečný.
Jdeš dnes do třídy?
No, nevím, jestli jsem emocionálně připravený.
Ach, jdi na to... je to prakticky bezbolestné.
(třídní zvonek) Omluv mě.
- Musím jít, dobře? Uvidíme se na obědě. - Dobře.
No, poslyš, zavolám
do jídelny a zadám rezervaci pro dvojici.
Víš, dvě místa u okna.
- Jistě. - Ach, no, ne,
nerada sedíš na slunci.
Dobře, něco jiného. Poslyš, můžu
tě dneska zas obdivovat?
Ach, dámy, dámy, poslouchejte,
možná budu schopen vymyslet dohodu, kde byste jedna
nebo obě mohly o prázdninách otěhotnět.
Co říkáte?
(dívčí chichot)
Někteří tvrdí, že Nový úděl zachránil kapitalistický systém.
A jako důkaz
že se Rooseveltova administrativa snažila
zabránit nadměrné vládní moci.
Spíše než implantovat socialismus,
v prvním činu jako prezident,
pan Roosevelt přijal zákon o nouzovém bankovnictví,
a odmítl uvažovat o znárodnění.
Odkud máš šaty,
ze secondhandu?
KATE (hihňání): Přitažlivé.
Nějaký problém,
dámy?
Ne!
KATE: Ne.
Andie, děje se něco mezi vámi
a těmito dámami?
Nejsem si vědoma.
Ráda bych se omluvila jménem
slečny Trombleyové a slečny Hansonové.
Tyto dvě mladé dámy o vás budou dnes večer přemýšlet
při psaní souhrnu kapitol,
na kterých jsme právě pracovali.
Skvělé.
Promiňte.
Ano.
No, žádné příkoří se mi neděje, myslím, že jsem v pořádku.
Můžete prostě na tu kapitolu zapomenout?
Ano?
Vezmeme si tu kapitolu.
Dobře. Pokračujme.
Zákon o nouzovém bankovnictví.
♪ (rocková hudba)
Uvidíme se později, lidi.
Ach, Andie, vypadáš úchvatně.
Takže za měsíc budeme absolvovat.
Tak chci vědět, kdy se
spolu sejdeme a něco podnikneme?
V žádném případě.
No, mluvím víc než o sexu.
Ne, nemluvíš.
Víš, čtyři roky se mi líbíš
a ty se ke mně chováš jako k lejnu, víš.
Nevím, nerozumím tomu.
Co máš za problém?
Můžeš slézt z mého auta?
Víš, vyšel jsem si
se spoustou dívek z téhle školy.
Nechápu, čím se lišíš.
Mám vkus.
Jsi mrcha.
Víš, myslím, že bys měla navštívit doktora,
protože ten tvůj stav
se může horšit.
(zavírání dveří, spuštění motoru)
(šum konverzace)
(nastřelovací pistole)
Aplaus, aplaus, aplaus.
To je nádhera.
Je to tak... moderní.
Myslím tím, je to fantastické, že?
Skvělé.
Jsem v tom moc, moc dobrá.
Vím.
Jaká škoda, že provozuji
obyčejnou malou maloobchodní prodejnu.
Ne, ne, když jsi v tom dobrá.
Jsem dobrá v posteli. Mám být děvka?
To je skvělé.
Mmmm.
Říkala jsi, žes byla na svém plesu?
Jo, jasně.
Bylo to strašné?
Bylo to nejhorší.
Ale to se dá předpokládat,
víš, co myslím.
Ale musíš jít, že?
No, nemusíš.
Myslím, že to není podmínka.
Mám kamarádku, která nešla,
a vždy jednou za čas
ji přepadne ten fakt strašný pocit,
víš, jako že jí něco chybí.
Kontroluje kabelku, víš, kontroluje klíče,
počítá děti, šílí,
a pak si uvědomí, že...
jí nic nechybí.
Došla k názoru, že to byly vedlejší účinky, toho, že nešla na ples.
Nevím, myslím,
část mě říká, jdi a překonej to
a jiná část mě říká, že je to hloupá tradice
a k čemu to je?
No, víš,...
můžeš říci, že život sám je... hloupá tradice,
ale nerozebírej to tak, prostě jdi.
(otevření víka)
Dej to zpátky!
Minula jste mé oko o palec!
Půl palce.
IONA: Tohle není veřejná knihovna,
(zvonek obchodu) zloději!
(vyzvánění telefonu) Vezmu to.
IONA: Trax, co si přejete?
IONA: Tyrone, otravuješ mě.
Jo, pracuji.
Nech mě na pokoji!
(falešný smích)
To je vzrušující!
Vařím ti, peru ti,
spím s tebou, teď chceš svézt
do práce?!
Prosím dospěj!
Jeď autobusem!
Vezmi si taxík!
Jak se máš?
- Fajn. - Dobře.
Můžu ti pomoci?
Jo. Jo.
Můžu se tě zeptat na názor?
Možná.
Je to dobré?
IONA: Mě neurazíš, Tyrone.
Je to žhavé. IONA: Mě neurazíš.
Rozpálené do běla.
Dobře. Vezmu si to.
Dobře, bude to hotově nebo na účet?
Třeba platinovou kartou
American Express?
IONA: Vezmi si autobus do zoo!
Hotově.
IONA: Víš...
pokaždé, když jdeš na záchod, ztrácíš body IQ.
(šeptání): To je Walter Mondale.
A...
7,50 dolarů zpátky.
Dík.
IONA: Tyrone... ne.
Nepotřebuji tašku.
- Ne? - Ne.
IONA: Nemůžu dělat pro tebe ty věci.
- Dík. - Užij si to.
Dík.
(dveře se otevírají, v obchodu zvoní)
IONA: Svazování v mém životě nemá místo.
(zvonek, zavírání dveří)
Od kdy?
Od té doby, co jsem strávila noc svázaná na zadním sedadle tvého auta!
♪ Vystrčil jsem hlavu z prázdné místnosti, ♪
♪ nečekej nic, ale nový výhled na pokoj. ♪
♪ Přísahám, že jsem dole pod sebou viděl budoucnost, ♪
♪ plivání do tváře zkázy. ♪
♪ Ano, tak říkám, ♪
♪ dnes večer, ♪
♪ hou, dnes večer, ♪
♪ Rudy, pojď a dnes večer tu vládni. ♪
♪ Dnes večer, ♪
♪ jo, dnes večer. ♪
♪ Rudy, pojď a dnes večer tu vládni. ♪
♪ Dnes večer, ♪
Rudy... ♪ dnes večer... ♪
- Jeno? - Jo.
No, uvažovala jsi někdy o tom,
chodit s někým, kdo měl peníze?
Myslím, že to není rozdíl.
Myslím... je to materiální.
Simone?
Simone!
Co bys dělal, kdyby tvůj otec přišel domů jako boháč?
Líbal bych mu zadek.
Vidíš?
Co mám vidět?
Co právě Simon řekl.
Co S...
Andie, kam tím míříš?
Jsi... chodíš s bohatým chlápkem nebo tak nějak?
Musím jít.
Hej, počkej, počkej! Neodpověděla jsi mi na otázku.
Ne!
Dobrý.
Simone, to bylo povzbudivé.
Jak dlouho sem chodím?
Nevím, pár let.
Dobře, takže víš, že jsme kamarádi.
Jsme si blízcí, že?
Ach ano, ach ano.
Hodně, kamaráde.
Dobře, kolikrát jsi mě pustil?
Nikdy. Ty to víš.
Vidíš, vidíš, co říkám?
Nevím. Co říkáš?
Říkám, že je tam moje přítelkyně
a já jsem tady venku.
No, je to holka a je moje kamarádka,
takže je přítelkyně,
ale ona je tam a já tady venku!
Myslím že, jsi typ citlivého,
sexuálně založeného chlápka.
Musíš vědět, jak to bolí.
No, dovol, abych ti položil vážnou otázku.
Proč sem chodí, když ví, že tě nepustím dovnitř?
Co? Přemýšlej o tom.
Nevím.
(smích)
Dobře, radím ti, hm...
pusť ji k vodě, zbav se jí.
Nepotřebuješ to.
Chápeš, co říkám?
Chápeš, co se snažím naznačit?
Láska je mrcha, Ducku (Kachno).
Láska je mrcha.
Není to pravda, není to pravda.
- Ach, je to pravda. - Plácneme si.
Dobře. Jdi na to.
Hej, zkusíš cigaretu? No tak.
Ach, broučku, broučku, broučku.
Hej, zlato, zlato, dovol mi osobní otázku.
Jestli zbožňuješ Ducka,
proč nechodíš někam, kam by mohl jít, myslím...
Kostkaři, Kostkaři, ahoj!
Pozdravuj manželku a děti.
- Víš, co říkám? - Jo.
Víš, Kostkař je dyslektik.
Všechno vidí obráceně.
Co spíš chtěl říct bylo, když zbožňuji...
To je v pořádku, Duckie.
Dobře, protože... jsi si jistá, protože kdyby tě urazil,
rád bych vyčistil parkoviště jeho zadkem.
Ne, jsem v pořádku. Netrap se tím.
- Dobře, dobře. - Byl jsi tu dlouho?
Ne, ne, tři, čtyři hodiny.
Užila sis to alespoň?
Hm-hm.
Ach, dobře. To je dobře. Tak, co teď?
Postel.
Tvoje, nebo moje?
- Naše? - Pěkný pokus.
Dobře. Můžeš mě aspoň svézt domů?
Jo. Nastup.
Aha. Můžu ti položit hlavu do klína?
Ne, počkej. Můžu ti opřít hlavu o rameno
a nechat tě řídit?
- Nastup, Duckie. - Dobře.
♪ (instrumentální rocková hudba)
(převíjení pásky)
♪ (hraje jazzový instrumentální rock)
ANDIE: Ty domy jsou úžasné, Ducku.
DUCKIE: Hej, za první milion, co vydělám, ti jeden koupím.
Nesnáším tuhle písničku.
Jsou tak krásné! (převíjení pásky)
Hej, jestli chceš krásu, podívej se do zrcadla.
♪ (nezřetelný rockový vokál)
Celá tahle páska je hrozná. (převíjení pásky)
♪ (instrumentální rocková hudba)
Já... já musím procházet no, hormonální záležitostí,
protože z každé písně, co poslouchám, je mi špatně.
Chci říct, proč nemůžu najít slušnou píseň?
To je moje jednička.
Jsi hluchá?
Dům!
Ach, jo, jo, to je, to je...
To je hezká malá, malá chatrč.
Zajímalo by mě, co je uvnitř.
No, co... co na tom záleží?
Ovšem, víš, co je fakt smutné?
Vsadím se, že lidem, co tam žijí, to z ani z poloviny
nepřipadá tak hezké, jako mně.
Víš, co myslím?
Víš, Andie, já jen...
Prostě už nepíší takové milostné písně, jak psávali.
Je to... já - já... Ach.
Jsem naštvaný, víš?
Já... to...
Můj večerní pokus. Já...
Jenom mě odvez domů.
(ťuknutí na klávesnici počítače)
(žena tiše mluví)
(nejasná, překrývající se řeč)
ŽENA: To je... To je správně.
(ťukání kláves, nezřetelný rozhovor)
Chceš si povídat?
(povzdech)
(ťukání kláves)
Duckie, já pracuji.
ŽENA: Dobře.
Kdo je Duckie?
Čekám.
Víš, kdo jsem?
(psaní)
Víš, kdo jsi?
(pípání)
DUCKIE: No, důvod, proč jsem přišel...
myslím, jiný, než jsem plánoval, že sem přijdu
a jen pozdravím...
Chtěl jsem... chtěl jsem s vámi mluvit o Andie.
Jo?
Myslím, že je... je neuvěřitelně osobitá.
Myslím, že to víte.
Tím myslím, že jsem tu pro ní!
Kdykoli, jakkoli, jsem tu.
Můžete si být jistý, že je v pohodě.
Nechci, abyste si dělal starosti,
protože mé jediné budoucí plány jsou, ujistit se,
že je o ni postaráno.
To je milé, Phile. (odkašlání)
A rád bych se s ní oženil.
No, tak... víte, ne... ne dnes,
ale časem to vymyslím.
No, ví Andie, co k ní cítíš?
Hm...
není to zatím potvrzené.
Chci říct, já, já pokládám základy a všechno.
Víte, přemýšlel jsem, pokud jde o bydlení,
víte, jídlo, základní potřeby,
ale čekám na svou chvíli.
Mm-hmm.
Jo, myslím, že chápete, že jo?
(chichotání) Jistě.
Cítil jsem k někomu to samé.
Ach, holka?
Holka.
(smích)
No, miloval jsem ji a... no,
Vz... vzal jsem si ji.
A ehm, jednoho dne prostě odešla.
Ach, počkejte. To byla... To byla máma Andie?
Jo.
Ach.
(smích)
Takže, ehm, neviděl jsem ji ehm, tři roky, víš,
a no, ale pořád ji miluju stejně jako...
dřív, víš?
Myslím, že můžeš milovat Andie,
ale to neznamená, že tě bude milovat taky.
To neznamená, že nebude, ale, hm,
co se snažím říci,
nemůžeš to "uskutečnit", víš?
Buď to bude, nebo nebude.
Hm, všechno je to v srdci.
Ach ano, jasně.
Já... kardiovaskulární.
Jo, já... já chápu. Já...
byl jsem ve škole. (chichotání)
Jo.
No, hm, mám schůzku s vysavačem.
Musím jít.
Hej, vás úplně chytlo zvelebování domu, ne?
Jo. Měním svůj starý život.
Jo. No, hej, víc energie pro vás.
Když to dokáže Tina Turnerová, tak Jack Walsh také.
(smích) No,
díky za váš čas.
Opravdu... Víte, já... si toho vážím.
Bylo mi potěšením.
Letím jak o závod.
(chichotání)
(vzdálené houkání vlaku)
Tina Turnerová.
(houkání vlaku)
(huhlání)
♪ (instrumentální rocková hudba)
(otevření dveří, zvonek obchodu)
(zavření dveří, zvonek obchodu)
Ahoj.
(smích) Ahoj.
Ehm, no, dostali jsme tyhle brýle.
Jsou opravdu, ehm...
Jo, album, co jsem tu nedávno dostal, se mi nelíbilo.
- Co? - Co?
- Nahrávka. - Ach, nahrávka.
Hm, jo, myslím, že to bylo trochu moc...
Možná moc módní?
Jo, trochu moc módní.
ANDIE: Tak, no...
BLANE: Myslíš, že můžeš doporučit něco jiného,
trochu méně politického
nebo tak něco?
Lionel Ritchie?
Ne.
(nasává vzduch zuby)
Ne. Hm, tak, hmm...
Tina Marie, Madonna?
Madonna?
Jo, Madonna.
To je děsně deep (substyl elektronické taneční hudby).
Jo, hodně deep.
Ale má tak skvělý styl.
- Jo. - Jo, poslouchej, no...
(alarm) No, to je alarm.
Můžeš chvilku vydržet?
- Jistě. - Jen... Budu, budu hned zpátky.
Dobře.
Tady, přečti si to.
Je to fakt dobré. Ne... Ne, ne, ne, můžeš...
Vydrž.
Co je to?
(alarm pokračuje)
(hlasitě): Ahoj!
Jak se dnes máš?!
Děťátko má asi 300 decibelů, co?
(zastavení alarmu)
To jsi byl ty?
No, nejsem si jistý.
Myslím, že jsem jen použil tvou dámskou toaletu,
a rozhodl jsem se, že tě nebudou rušit,
tak jsem šel ven zadními dveřmi,
ale myslím, že jsem se něčeho musel dotknout.
- Jak jsi se sem dostal? - Jsi naštvaná?
Ano, jsem naštvaná!
Všude jsou veřejné záchody!
Není mi devět, Andie. Vím to.
Zrovna je konec měsíce.
Pokrývky toaletních sedátek jsou pryč.
(klepání)
DUCKIE: Víš, jaký jsem puntičkář ohledně osobní hygieny.
Je to pro mě moc důležité.
ANDIE: To je směšné.
Chceme, abys přestal dělat...
Blane, co děláš?
Ahoj, kamaráde, jak je?
Nic, potloukám se.
No, co kupuješ, nahrávky nebo tak něco?
- Myslím. - Hledáš něco?
Ne, ani ne. Ani ne.
No, půjdeme střílet hliněné holuby, nebo tak?
Tím myslím, jestli chceme střílet, musíme odsud odejít, člověče.
Nemám kam jít.
Rád sem chodím. Moc se omlouvám.
To je v pořádku. Promiň, že jsem se na tebe naštvala.
Musím se vrátit dopředu, dobře?
Uvidíme se později.
(zvonek obchodu)
(alarm)
To je poplašný systém na hovno.
Pětkrát jsem otevřel a zavřel dveře, než se to spustilo.
To bychom měli, odcházím.
Nehodlám tady zůstat.
Ne, v žádném případě!
(dveře)
(povzdech)
Ahoj, je 6:05. Duckie Dale. Zavolej mi.
(pípání záznamníku)
Hm, 6:15. Znovu Duckie Dale. Zavolej mi, dobře?
(pípnutí)
(zpívá) Andie, kde jsi? To je Duck.
Zavolej mi, dobře?
(pípnutí)
Hm, je 6:28.
(povzdech)
Prosím, zavolej, prosím, prosím, prosím!
Tady Duckie, jsi fakt doma a prostě to nezvedáš?
Protože pokud ano, cítím se jako obrovský pitomec.
Je 6:31, zavolej mi, dobře - prosím?
(pípnutí)
(vyzvánění telefonu)
DUCKIE: Andie, to je...
Duckie, ráno s tebou promluvím, dobře?
Ahoj. (povzdech)
(houkání vlaku)
(brouká si "Santa Lucia")
Prospero il vento
Prospero il vento...
Co to děláš?
Nechtěl jsem tě vzbudit.
No, chystám snídani.
Jedno středně propečené sázené vejce a nakrmil jsem psa.
Ach, tatínek tě krmil, co?
Vaše vejce, madam.
Ach, já vejce nejím, tati.
No tak, proč se nejdeš najíst dovnitř?
Přinesu ti tvou kávu a džus, ano?
Dobře.
Odkdy nemáš ráda vajíčka?
Ach, od narození.
Nedělej si s tím starosti.
Hele, neřekl jsi mi, proč jsi vzhůru.
No, je ráno.
Ach, myslíš,
proč jsi mě nemusela tahat z postele?
Správně.
No, mám práci.
Ne?!
Jo.
Kde?!
Hm, dobře, řeknu ti to, až začnu.
Kdy?
Již brzy.
Jsem na tebe tak pyšná!
Máš práci.
O nic nejde.
Ale ano, je to důležité.
Je to moc důležité.
Poslyš, musím jít, dobře?
Přijdu pozdě do školy.
Večer mi o tom všem pověz.
- Jsem na tebe tak pyšná. - Dobře,
bude to skutečně fajn.
Ahoj, kluci.
Jak se máš?
Fajn.
- A ty? - Dobře.
A ty?
No, právě jsem řekla, že fajn.
Ach ano. Promiň.
Takže jsi tu poprvé?
Jo.
Ani nemyslím, že jsem
tu moc oblíbený.
Ach, nevím.
Právě jsi uvnitř a v pohodě.
Nevím.
Opravdu nejsem v těch všech jejich sračkách, víš.
Jo.
(měkce): Jo.
Ach, no, fakt se mi líbil tvůj trik s počítačem.
Chytré, co?
Strašně chytré, jo, strašně.
Nezmeškáš něco?
Popravdě řečeno, ano.
Ale myslím, že o nic nejde.
No...
Poslyš, chceš... chceš jít v pátek ven?
Jo.
Jo?
Jistě.
- Jo? Dobře! - Jistě.
Hm, v sedm, dobře?
- Jo, to je fajn. - Skvělé. Skvělé.
No, kde bydlíš? Vyzvednu tě.
Kde bydlíš?
Ach, já... já... Ne, promiň, no,
budu v pátek pracovat,
tak mě můžeš vyzvednout v obchodě.
- Dobře. - Dobře?
Ahoj.
Tak zatím.
Ahoj, Blane.
Jak se máš?
Ahoj, kamaráde, jak je?
Co děláš?
Ach, nic moc. Jdu do třídy.
Myslím, že jsem tě viděl venku.
No a?
Tak co děláš?
Copak jsi moje matka?
Ale jdi, musím jít.
- Uvidíme se později. - Blane, co se děje?
Nic.
No nic tedy ne,
chci říct, viděl jsem tě mluvit s tou holkou...
jak se jmenuje? Eddie nebo tak nějak.
Tak co se staráš?
Podívej, můj nejlepší přítel mluví s mutantem,
víš, jsem zvědavý.
Myslím, že to není důvod být vztahovačný.
Nejsem vztahovačný.
Prostě se mi líbí, dobře?
Poslyš, v pořádku, víš,
je to tvůj život, není to má věc.
Fakt nemyslíš, že na ní něco je?
Ne.
Opravdu ne, je mi líto.
Opozdíš se, kamaráde.
(školní zvonek)
Dobře, Varšavská smlouva je smlouva,
která byla podepsána Sovětským svazem
a jeho sedmi východoevropskými satelity, dobře.
A to, co učinila, bylo, že...
je založena organizace
vzájemné obrany
jako protiváha k NATO.
- Duckie! - Co?
Co? Co? Co?
No, co jsem psal?
Napsal jsi, že
Varšavská smlouva je smlouva, která je pojmenována
po Varšavě.
Hm-hm.
Takže učitel prostě pozná,
že jsi jen tlachal.
Dobře, dobře, co zbytek?
No, ruská revoluce
- se nekonala v Německu. - Au.
No, co byl tedy Karel Marx?
Byl Němec.
No, tady to máš.
Ano, ale to, že byl Němec, nemá nic
společného s tím, kde došlo k ruské revoluci.
Dobře, dobře.
Dobře, Duckie, mohu přijít s teorií
bez toho, aby ses rozrušil nebo vztekal?
No, přijde na to.
Na co?
Nevím, právě jsem to řekl.
Pokračuj.
No, mám teorii,
že záměrně flákáš předměty,
takže můžeš zůstat na střední škole.
Pryč odsud!
Proč, proč, proč bych to dělal?
Nevím, řekni mi to.
No, nedělám.
Takže k tomu není co říct.
Pořád nejsi schopen čelit věcem.
Co, odkdy?
Co, čemu nejsem schopen čelit?
Budoucnosti.
No, ať jí čelíš nebo ne, tak nastane,
nemám pravdu?
Znevažuješ se. Proč to děláš?
Neznevažuji se.
Myslíš, že se...
Nemyslím, že se znevažuji.
Proč, p-p-p-protože, protože nosím takové šaty?
Protože se umím smát sám sobě?
Tomu se říká smysl pro humor.
Měla by sis jedny pořídit, jsou pěkné.
Co budeme dělat příští rok?
No, podle tebe budu ještě na střední škole.
Ne, myslím to vážně.
Myslím, že za osm let
nebyl den, kdybych tě neviděla
nebo s tebou aspoň 20krát nemluvila.
No, to je oddanost.
Já vím a přestože se někdy zlobím,
víš, že tě tajně miluji.
Vidíš, já to věděl.
Víš, doufám, že nejsem jediná na světě,
ko ví, jaká jsi úžasná osoba.
No, v tomto okamžiku se obávám, zlato, že jsi.
Dobře, dojdu pro něco k pití
a pak budeme pracovat, dobře, slibuješ?
- Ach, to se vsaď. - Dobře, co chceš?
Ach, pivo, skotskou whisky, krabičku džusu, cokoliv.
Dobře.
(povzdech)
Pane Bože.
Miluji tuto ženu.
Miluju tuto ženu a musím jí to říct.
Jestli se vysmívá, budiž.
Jestli mě nemiluje, budiž.
Ale jestli... jestli to nezjistím...
Ach, tak moc ji miluju.
(povzdech)
♪ Láska je skutečno... ♪
(dělá zvuk davu)
Díky, díky.
♪ Skutečno je láska... ♪
Jste tu báječné publikum, víte.
(palchování)
♪ Láska je živá. ♪
(napodobuje hluk davu)
(pes kňučí)
(chichotání)
Jsi úžasná, miluji tě,
miluji tě, jsi nádherná.
Miluji tvou srst.
♪ Láska je pocit, ♪
♪ pocit lásky. ♪
(smích)
(psí štěkot) ♪ Láska je chtění. ♪
Ach!
Bude se smát.
Měl bych jí to vyčítat?
- Tady máš. - Ach, do prdele.
Zlato, díky, ale už půjdu, víš.
Proč? A co tvá písemka?
Hm, právě, právě to budu dělat, víš,
protože, když mi pomůžeš, díky moc,
ale bude to, bude to,
nebude to má práce, bude to podvod.
A víš, myslím, že se uvidíme ráno...
Hej, pití a řízení nejdou dohromady.
Proto jezdím na kole.
(povzdech)
Mám to.
(křik)
JENA: Takže, hm, co se děje?
- Půjdeš tento víkend ven? - Nevím.
- Zatím si nejsem jistá. - Mm?
Proč? Co budeš dělat?
- Zůstanu doma. - Jo, budeš se zas učit?
Pravděpodobně.
- Mohla bys to dát pryč? - Ne.
Dobře, studuješ tolik, že se mi z toho dělá špatně.
Jen v tom nevidím smysl.
- Nevidíš? - Mm-mmm.
Nechci celý život pracovat v nahrávacím obchodě.
Jo? Co chceš být - doktorka?
(píšťalka) Pane Bože.
(povzdech)
UČITELKA: Dobře, pojďme všichni.
Nastupte prosím do svých řad, děkuji!
Fulmeisterová.
Zde.
Bessetová!
Basono!
Goulongová.
Ach, podívej, pozor.
Ooh.
Dietzová! Zapácháme, nebo tak něco?
(šeptání): Hej, Benny.
Fox.
Penfieldová.
Doufám, že se scvrknou a upadnou.
(píšťalka) Dobře.
Co to bylo, slečno Hoemanová?
No.
(odkašlání)
Řekla jsem, že doufám, že se scvrknou a upadnou.
(lehce se směje)
Co doufáte, že
scvrkne a upadne?
Její prsa, slečno Dietzová.
(Smích)
- Drž hubu! - Promiň.
Jděte pryč,
- Hoemanová. - Dobře.
Ahoj.
Ahoj, holky.
Tak, hm,
sdílíte postoj s kolegyní?
Ne, ne.
(polohlasem): Žer hovno!
Promiňte, slečno Dietzová.
Zbývá vám jen pár měsíců.
V přednáškách si vedete mimořádně dobře.
A myslím, že vaše šance
na získání stipendia jsou vynikající.
Vím, pane Donnelly.
Proč jste teď tady?
Nevím.
Myslím, že jsem prostě toho měla dost.
Čeho?
Toho, jak s námi zacházejí.
Podívejte, hm...
získáváte tu špičkové vzdělání
a já prostě nechci vidět, že ho zahazujete.
Dostávám lepší vzdělání, než si zasloužím.
Mám štěstí.
Mám štěstí, že dobří lidé
této komunity mi dovolují navštěvovat tuto školu.
Zase mi nerozumíte.
Ne, chápu všechno, pane Donnelly.
Nepotřebuji to vysvětlovat.
Prožívám to.
Jen jsem někdy trochu naštvaná
a ztrácím náladu.
Prostě nerada vidím, jak jsou mí přátelé zavrženi
a potrestáni za to, že se brání.
No, hm, prostě zapomeneme na celou tuhle věc, dobře?
Dobře.
A co Jena?
To je také uzavřeno.
Děkuji.
Andie...
když dáte najevo, že do toho nechcete patřit,
lidé se přesvědčí, že nepatříte.
To je krásná teorie.
Andie, Andie, Andie, poslyš.
Slyšel jsem, co se stalo a přišel, jak nejrychleji to šlo.
Zdrhnul jsem z pracovního vyučování a vůbec.
Bylo, bylo to opravdu špatné?
- Ne, to nic nebylo. - Jsi naštvaná?
- Ne, nejsem. - Ne, že ne, jsi.
Mohu říci; máš zamhouřené oči a vůbec.
Podívej, vím, co udělat, aby ses cítila lépe.
Je mi fajn.
Chci tě o víkendu odvézt pryč.
Rybaříš?
(Andie si povzdechne, zvoní školní zvonek)
Dobře, tak můžeme jít hned.
Mám hodinu.
Dnes večer v sedm a ne neberu jako odpověď.
Zkus to, prosím.
Tato žena vnitřně trpí.
To je ohledně toho vše.
(hlasitý náraz)
Hej, chlape, příště ti nakopu prdel.
To bude ono.
To bude... dělám si jen legraci. to je... to je vtip.
A co akciový trh?
Můj makléř je E. F. Hutton a E. F. Hutton říká...
Vidíte, nikdy to nefunguje.
Nikdy to nefunguje.
Nikdy jsem neviděl, že by to fungovalo...
(dívky ječí) DUCKIE: Ach, do prdele!
DÍVKA: Co se tam venku děje?
Ááá...
Takhle to vypadá.
To je skvělé.
Hej, počkejte chvíli, poč... počkejte.
Máte u kabinek dveře, nejsou ucpané.
Počkejte chvíli.
Nic z toho na pánech nemáme...
počkejte chvíli, nic z toho nemáme.
Na pánech nemáme dveře u kabinek.
Nemáme... co je to, co?
Na pánech nemáme automat na bonbóny.
- Nic z toho nemáme. - Začnu hned křičet,
jestli odsud nevypadneš.
Ne, je mi líto, chci tady ředitele.
Chci ho tady, teď hned.
Chci... teď, teď hned.
Počkám.
Děkuji.
Ach, do prdele!
Proč mi to nejde?
Co jsi udělala?
Nejdřív musíš mít mezisoučet.
Pořád ti to říkám.
Nikdy neposloucháš.
Ještě jednu písničku a pak se začnu těšit na ohromný vztah.
(jehla dosedá na desku)
Kožešník od vedle ji má rád.
♪ Jemná slova, ♪
♪ mluví tak jemně, jo. ♪
(hlasité klepání)
♪ Je to lehčí, ♪
♪ lehčí vydržet. ♪
(zvonek obchodu)
(lusknutí prstů)
♪ Nebudeš litovat, ne, ne. ♪
(mluvení) ♪ Jejich mladé dívky na to nezapomenou. ♪
♪ Láska ♪
♪ je jejich celé štěstí, ♪
♪ jo. ♪
♪ Ale je to všechno tak jednoduché. ♪
♪ Vše, co musíš udělat, je, ♪
♪ zkus, zkus trochu... ♪
♪ něhy. ♪
♪ Jo, to musíš udělat, chlape. ♪
♪ Drž ji tam, kde ji chceš. ♪
♪ Sevři ji, neškádli ji, ♪
♪ nikdy ji neopouštěj. ♪
♪ Dej jí, ♪
♪ musíš, musíš zkusit trochu něhy, ♪
♪ jo, jo, jo. ♪
♪ Musíš vědět, jak ji milovat, člověče. ♪
♪ Musíš ji sevřítt, neškádli ji, ♪
♪ nikdy ji neopouštěj, ♪
♪ musíš ji držet, ♪
♪ jemně ji otřít. ♪
♪ Zkus trochu něhy, jo, jo, jo. ♪
♪ Musíš ji jemně otřít, ♪
♪ neudělej jí modřinu, ne, ne. ♪
♪ Musíš ji milovat, ♪
♪ škádli ji, nebuď k ní nepříjemný, ♪
♪ musíš zkusit, teď, teď, teď. ♪
♪ Zkus... ♪
♪ Zkus trochu něhy, ♪
♪ jo... ♪
♪ Musíš vědět, co dělat, člověče. ♪
♪ Přijmi tuto radu. ♪
♪ Musíš milovat, sevřít, neškádli mé dítě, ♪
♪ miluj ji dlouho... ♪
(hudba se ztrácí)
(těžce dýchá)
(s přízvukem) Dobrý večer, mladé dámy.
To je moc dobrá píseň.
Má matka ji zpívala.
To je Otis, miluji Otise.
Máme zavřeno.
Víš, co mi dělá starší žena?
Vyměňuje plenky?
(bez přízvuku) Trefná poznámka.
Ne, vážně, jsi moc přitažlivá alternativa,
avšak tohle je Duck Manova (Kachního muže) životní láska.
Můžeme?
Setkala ses s někým takovým?
Myslím, že ne.
Pojď... vypadněme.
(s přízvukem:) Mám se urazit?
Andie, miláčku.
Poslyš, je po sedmé.
Neplýtvej dobrým leskem na rty.
Já vím, Iono.
Chci říct, nechci být mrcha nebo tak něco,
ale myslím, že pan Úžasný
dnes večer nepřijde.
Nevím, co dělám.
Toužebné líčení.
Pojď.
Počkejte, počkejte.
Holky, jako byste mluvily znakovou řečí,
že starý Ducker tomu prostě nerozumí.
Tak byste mi to mohly osvětlit?
Jsem trochu zmatený.
Nepřišel jí na rande, hlupáku.
Nepřišel?
Počkej, jak to? Počkej, jsem tu.
Myslím tím, je to jako jedna z těch ženských mystických událostí
nebo tak něco?
Ukázal se.
No...
Andie.
Postarám se o to.
Duckie, fakt mě to mrzí.
Co to je, no,
půjdeš na rande s tím chlápkem?
Tím myslím, je to, víš, jako rande, nebo tak něco?
Jo.
Myslím, že se ti bude líbit.
Není jako jiní kluci, vážně.
Ne, v žádném případě, Andie!
Fakt mě štveš, víš, protože,
protože víš, že oni serou na všechny, včetně tebe.
Já jen... nemůžu uvěřit, že bys byla tak hloupá.
Kdo na mě sere?
Nikomu nedovolím na mě srát.
Je to prostě... využije tě a odhodí.
Bože, já bych pro tebe zemřel.
Tak co mám dělat?
Pozval mě na rande a líbí se mi.
Jestli ho nenávidím, protože má pen...
jen mě poslouchej... jestli ho nenávidím, protože má peníze,
je to přesně to samé, jako když oni nenávidí nás, protože my je nemáme.
Rozumíš?
Nemůžeš to udělat a vážit si sama sebe.
Ty, ty... nemůžeš.
No, o tom rozhodnu já, dobře?
Jistě, ty můž... můžeš si dělat co chceš.
Víš, mluvíš tak
jen proto, že jdu na rande s Blanem.
Blane?
Jmenuje se Blane?
Ach... to je hlavní spotřebič, to není jméno.
Jen proto, že jdu na rande s Blanem, neznamená,
že s tebou nemůžu kamarádit.
Myslím tím, že to nezmění, co k tobě cítím.
Ach, to je moc hezké.
Jsem, jsem rád.
Tady je... tady je ten problém, Andie.
Nejs... Nejsem znepokojen,
zvlášť tím, jestli mě máš ráda nebo ne.
Protože žiju, abych tě měl rád
a už tě mít rád nemůžu.
Takže, takže, až se ti srdce rozcákne po celém pekle,
a... a budeš se cítít fakt nízká a špinavá,
ne, nevyhlížej mě, abych tě z toho tahal,
protože, protože, protože, protože možná prvně
v tvém životě tu nebudou.
Nemůžu uvěřit tomu, co vlastně říkáš.
No, jen myslím, že je to na hovno.
- Promiň. - Promiň.
(hlasité bouchnutí)
Ten chlápek v obchodě.
Ach, to byl můj kamarád.
Znám ho už od dětství.
- Je fakt hodný chlapík. - Jo?
Jo, mám ho moc ráda.
Takže chceš jít domů se převléknout?
(tiše se směje)
Už se stalo.
(tiše se směje)
- Promiň. - Ne, to je v pořádku.
Ty jo!
Takže, kam jdeme?
Vzhůru na párty?
Jo? Ne? Možná?
Ne, myslím, že ne.
- Proč? - Proč?
Ale jdi, jsou to mí přátelé, to je v pořádku.
To je ono - jsou to tví přátelé.
Nebral bych tě tam,
kdybych myslel, že tě nepřijmou.
Nemůžeme jít někam jinam?
Hej, Andie, líbíš se mi.
Myslím, že já tobě taky.
Myslím, že oba víme, že probíhá spousta keců,
ale jestli jsi nad věcí, tak já taky.
Pokud chceme něco z toho všeho udělat,
musíme se s tím vypořádat, ne?
Jo.
No tak, mám co ztratit, jako ty.
Můžeme jít ven s tvými přáteli, jestli chceš.
Zalézt pod skálu.
Cokoli chceš.
Volba je na tobě.
Můžeme jít létat na rogalu. Máš ráda plachtění?
Nikdy jsem nebyla na rogalu.
No, všechno je jednou poprvé.
Když to bude nevhodná chvíle, odejdeme.
(hřmění)
♪ ♪ ♪
MUŽ (slabě): Je čas na další pivo!
- Ahoj, Blane. - Ahoj, Eddie.
Hej, uvidíme se později.
(hudba, smích a klábosení)
Ahoj, jak to jde, brácho?
Hej, nechodíme spolu na výtvarku?
Pěkné perly.
To není slavnostní večeře, zlato.
Bacha!
Ahoj, Blane, jak se máš?
Ahoj, Kevine, jak to jde?
♪ Tak udržuji víru, ♪
♪ že ty a já můžeme změnit svět. ♪
♪ Jdu kolem a kolem a znovu kolem, ♪
♪ říkám věci, které bych opravdu neměl říkat. ♪
♪ Jdu kolem a znovu kolem. ♪
Nemůžu uvěřit, že jsem s těmito lidmi vlastně ve spolku.
Nemůžu uvěřit, že tu vlastně jsem.
Dost špatné, co?
Jo, je to dost špatné.
Omlouvám se.
Hej, pojďme nahoru,
co?
Podívej, nepřišla jsem sem kvůli sexu, dobře?
To jsem v plánu neměla.
Andie.
No tak, to nemám na mysli.
Ani jsem se tě nepokusil políbit, že ne?
Podívej, tam nahoře je klidněji, dobře?
Pojď.
Tyto ruce zůstanou v těchto kapsách, přísahám Bohu.
Podívej se na mě tady.
Pojď.
Jsem naprosto bezbranný.
A naprosto pošetilý.
Pojď.
Tak co si myslíš o těch kobercích?
Naprosto super.
Bude to dobré.
Ach, ahoj, Blane.
- Steffe. - Jak se máš?
Dobře... ne, půjdu do jiného pokoje.
Ne, ne, ne, ne, pojď dál. Koukám tu na nějaké písničky.
Takže... koho tu máš s sebou, Blane?
Andie, to je Steff; Steffe, Andie.
Ach, to je moc hezké, že tě poznávám, Andie.
Ach, poslyš, chcete jít dovnitř a posadit se?
- Nebo chcete postel, to je ono? - Ne, ne.
- My jsme v pohodě. - Pojďte alespoň na drink.
Pojďme. Můžu vám něco přinést?
Chci říct, je to má poslední decentní party mé středoškolské kariéry.
Doufám, že to lidi vydržíte až do neděle,
alespoň až se mí rodiče vrátí domů.
Myslím, že tohle může konečně zabít
toho starého parchanta, Blane.
Udělala jsem další obrovský
krok od panenství.
Jsi děvka, že jo, Benny?
(povzdech): Ach, můj Bože.
- Mám noční můru? - Máme hosty.
BENNY: Znám tě.
Chodíš se mnou do třídy na kalkulus (obor matematiky).
Do tělocvičny.
Jmenuješ se Jim?
Jsi nemožná, že ano?
- Ty a tví přátelé jste mě ten druhý den dost nasrali. - Tebe serou všichni.
Ber to s klidem, Benny, co?
Tohle je Steffova párty, Blane.
Neříkej mi, co mám dělat.
Steffe.
Myslím, žes neměl mít dovoleno pozvat jen tak kohokoli.
Steffe, hodlá mi zkazit večer.
Drž hubu, Benny!
Jsi teplouš, Blane.
Dobře, dobře, poslyš, Benny...
- Proč prostě ne... - Kam jdeš?
- Nechme je v místnosti, dobře? - Proč?
A dáme si něco k jídlu, dobře?
Ach, to, co chci, máš ty.
Trochu žebírek, nebo tak něco.
Podívejte, lidi, bavte se a...
možná se později uvidíme.
BENNY: O tom pochybuji.
STEFF: Jsi v pořádku?
- Fajn. Jsi debil. - Dobře.
Nechci vědět, co jsi.
Vezmu ji se někam se vyzvracet. Podívejte, užívejte si.
Jsou trochu pitomci, když pijí, co?
Špatný nápad.
Můžeš mě odsud odvést?
Jo.
Podívej, nechci tě vzít domů.
Chci říct, chtěl bych být s tebou.
Pokud ne tady, tak někde jinde, kdekoli budeš chtít.
Omlouvám se.
Co mohu říci? Udělal jsem chybu.
Přeceňoval jsem své přátele.
Omlouvám se.
Co, chceš mě praštit?
Ano.
Posluž si.
(nejasné klábosení, smích)
(začíná skupina Rave-ups: Divoký mejdan/Drž hubu)
♪ Dospěj, ♪
♪ má dobrá přesvědčení mi říkají, povstaň ♪
♪ jako pravý muž bys měl, divoký mejdan. ♪
♪ Zbytek všech tvých fantazií, divoký mejdan, ♪
♪ je to jen sen... ♪
Chceš znát mé pojetí vztahu?
Když to budu s holkou myslet fakt vážně,
přijedu k jejímu domu na kole.
Udělám to tak nějak... tak nějak stokrát denně.
Je to opravdu... je to intenzivní.
Parkoval jsi někdy?
Abych tak řekl, jsem typ chlápka, co jede kolem.
♪ Divoký mejdan, ♪
♪ protože když jsou na dně, nemají krysy hlavy vzhůru. ♪
♪ Takže ty krysy balamuť jindy, divoký mejdan... ♪
- Chceš pití? - Jo.
- Jo? - Colu.
Colu? Dobře, Colu.
Dej mi svou adresu.
Vezmu tě na cestu.
Dobře, budeš mi muset pomoct.
Víš, víš, jednoho dne si ta dívka uvědomí, že právě chybila.
No tak, nepřestávejte, dejte mi víc!
Jo!
- Ahoj! - Ahoj!
Princ Půvabný dostal strach a vycouval?
Ne, ne, je u baru.
Duckie?
(zívání)
Trucuje.
Už nebude kolem vašemu domu jezdit na kole.
Duckie, chováš se
jako pitomec.
Jak jsi ho sem dostala?
Řekla jsem, že je moje dítě.
Jak to, že jsi tady?
Na to jsem se snažila přijít celý večer.
♪ Ztratila jsi hodně, když jsi mě ztratila. ♪
- Omlouvám se. - To ti dělala máma?
Jo. Nechutné, co?
♪ Ztratila jsi hodně, když jsi mě ztratila. ♪
♪ Šest brožur a strom s desetníky. ♪
♪ Ztratila jsi hodně, když jsi mě ztratila, šest brožur... ♪
- Ahoj. - Ahoj.
Tady máš.
Dík. Setkal ses s Ionou, že?
Ne formálně. Ahoj, Blane.
A... no... to je Duckie Dale, za těmi brýlemi.
Ahoj, Duckie.
Pro tebe Philip F. Dale, ty špinavý cucku.
Tak, kde jste byli, lidi?
Ach, kamarád pořádal párty.
Ach, jak rozkošné.
Jo, byla trochu intenzivnější.
DUCKIE: Počkej, počkej, pořádal jsi intenzivní párty?
Ne, řekl jsem, že můj kamarád.
Duckie... sklapni!
V čem je problém?
Je to klasický, klasický nepříjemý člověk.
- Duckie, prosím... - Phile.
BLANE: Hej, Phile, myslím, že je to Andie nepříjemné.
Proč prostě nemůžeš přestat? V čem je problém?
Věnoval jsem té dívce život a ten chlap si jednoho dne přijde
a - a - a myslí si, že ji zná, to je legrační.
Měl bys někdy zavolat Davidovi Lettermanovi (komik a moderátor talk show).
Jsem si jistý, že by si tě hned rezervoval.
Phile, chceš, abychom odešli?
Víš, to je hodně bystré.
Pojď.
(směje se): A podívej na způsoby toho chlapíka, to byl požitek.
Fakt, tisíceré díky. Jste fakt skvělá dvojka děcek.
Víš, nemůžu uvěřit, že jsem se dnes večer kvůli tobě dokonce cítila špatně,
retardovaný, malý trpaslíku.
Na viděnou.
Rád jsem tě potkal.
Na viděnou.
- Promiň. - Žádný problém.
(posměšně): Žádný problém.
Jsi kretén.
Hej, vykuř mi, použitej toaleťáku.
Od tebe to beru jako kompliment.
Andie! Hej!
Byla jsi nahrazena.
Páni, já... Omlouvám se.
(pauza: elektrická kytarová instrumentálka)
No, co teď?
Musím brzy vstávat.
Proč na to prostě nezapomeneme?
Co domů?
Hej, chceš jít k nám domů?
Ne, díky.
Chceš jíst?
Ne.
Co chceš dělat?
Cokoliv.
No... proč mě prostě nevysadíš u Traxu?
- Víš, můžu, můžu... - Trax?
Je to fakt blízko místa, kde bydlím.
No, je pozdě, zavezu tě domů.
Chceš jet domů, odvezu tě domů.
Ne, ale něco tam musím udělat.
Teď? Ale jdi, je pozdě.
Chceš jet domů, odvezu tě domů, to je v pořádku.
Nechci, abys mě vzal domů.
Dobře, jedeme ven.
- Ne, nechci... - Půjdeme ven, kamkoli chceš,
- cokoliv chceš dělat. - Nechci jet ven.
Nechceš jet ven, nechceš jet domů.
Co chceš dělat, Andie?
Nechci, abys mě vzal domů.
Počkej, něco mi tu chybí. Nejsem tu za blbce.
Nechápu, co říkáš. Počkej chvíli.
- Pojďme. - Nechoď pryč. Počkej chvíli. Mluvím s tebou.
- Ne. Jen prosím, jen nechci, abys... - Proč?
- Nechápeš mě?! - Ne, nechápu... vůbec.
Budeš mě poslouchat?
- Nechci tě aby mě vzal domů. - Dobře, proč?
V čem je problém?
Protože nechci, abys viděl, kde bydlím, dobře?
Co?
Promiň, zapomeň na to.
To je v pořádku.
(polohlasně): Ježíši Kriste.
(chrastění klíčů)
(start auta)
(zvuky cvrčků)
(vzdálený psí štěkot)
Vážně mě mrzí, že jsem ti zkazila večer.
Nic jsi nezkazila, skvěle jsem se bavil.
Ty lháři.
Byl jsem s tebou. Měl jsem se bezvadně.
I kdybych byl s tebou v tureckém vězení, užil bych si to.
Nevím, je to jen...
Připadá mi to moc zvláštní, víš? Možná se to nemělo stát.
Co - ty a já?
No, víš, že se to nestává pořád, možná
neznamená, že to není správné. Nemám pravdu?
Neznamená to, že to nemůžete zkusit.
Cítila by ses lépe, kdybych tě pozval na ples?
Chci říct, vím, že ples je trochu nudný,
takže jestli nechceš jít, vážně se nic neděje.
(vrzání dveří)
(piští)
Ahoj. Co?
Stalo se!
Pozval mě.
A?
Přijala jsem!
No, gratuluji.
Už žádné fňukání v domě
a čekání, až zazvoní telefon?
Takže... jsi zamilovaná?
Jo, myslím, že jsem.
Kdo je ten chlapík?
Jmenuje se Blane.
A je v posledním ročníku, je tak krásný.
(oba se smějí)
No, je... bohatý.
Tedy?
Bohatý, to je trochu hloupé.
To jen jeho rodina má spoustu peněz.
No, je to problém?
Nevím, jen je to divné.
Víš, jeho přátelé mají hodně peněz
a on má spoustu peněz.
Jezdí v BMW.
Nevím, opravdu si nejsem jistá, jestli mě mezi sebe přijmou.
No, co to znamená?
Myslím, máš ho ráda, má tě rád.
Co si myslí jeho přátelé, by nemělo činit žádný rozdíl.
Jo, ale to nejsou jen jeho přátelé, ale i mí přátelé.
Tedy všichni. Jen si tím nejsem... úplně jistá.
No, tak snes kritiku.
Myslím, máš ho ráda, má tě rád, to za to stojí.
Je to tak?
No ne?
Máš pravdu.
Přeháním, že?
Ach, ne nutně.
Myslím, že dobrý polibek může
zamotat hlavu každému.
Podívej, jen se neboj, víš?
A počkej a uvidíš, jak se budeš cítit zítra.
Dobrou noc, zlato.
Dobrou noc. Dík.
To je moje děťátko.
Hhm, zlato.
Hm, mohla bys ... počkej chvíli.
Mohl bych se tě na něco zeptat?
Jo.
Někdy je mi trochu líto,
že, hm, jsem jediný, s kým o tom můžeš mluvit.
Mně ne.
Nemohla by to říci lépe než ty.
Mluvím vážně.
Dobrou noc.
♪ (střední rytmus rockového beatu)
Dobře, zlepši mi den.
Chci všechny šokující detaily.
Smíšený dech,
bušení srdce, orosená okna.
Chci úplného sólokapra.
No, nerada tě zklamu,
ale nic se nestalo.
Nic?
No, ne nic, chci říct, políbila jsem ho.
Něco zajímavého?
Ach, prosím.
Tak...
hm...
má pevné rty?
Jak to poznáš?
Cítíš je v kolenou?
Cítila jsem je všude.
Pevné rty.
(Iona se směje)
Promluvte si o rtech.
(směje se)
Myslím, že jsem dost stará na to, abych byla jeho matka,
ale když mi Duck včera večer
vlepil tu pusu,
přísahám Bohu,
prostě mi stehna vybuchla v plamenech.
Musí cvičit na melounech, nebo tak něco.
To jsou tvé plesové šaty?
(smích)
Věř tomu nebo ne.
Jsou skvělé.
Jsou pošetilé.
Je to skvělý materiál.
Víš, jdu...
na ples.
Nech toho!
(chichotání): No, jdu.
Včera se mě zeptal.
A já nevím, řekla jsem ano.
Je to opravdu divné.
Ale mohlo by to být zábavné.
IONA: Byla jsi tu 15 minut
a ani jsi mi to neřekla!
ANDIE: Ach, ale opravdu, opravdu, potřebuji jít.
(chichotání)
Máš štěstí, holka.
♪ Chovat v lásce je slovo, které používám k popisu... ♪
Nejsou to snové šaty?
♪ všeho citu, ♪
♪ co mám pro tebe uvnitř schovaný. ♪
♪ Nevíš, kolikrát jsem si přál. ♪
♪ To jsem ti řekl, ♪
♪ nevíš, kolikrát jsem si přál, ♪
♪ že bych tě mohl držet... ♪
Iono, musím jít.
Nemůžeš počkat? Jen do konce té písně?
Ale musím odejít.
Ach, proč nemůžeme začít staří a mládnout?
♪ Chovat v lásce je slovo... ♪
Závidím ti.
Opravdu ti závidím!
Iono, nadměrně propadáš nostalgii.
Milovala jsem "The Big Chill".
Miluji ty šaty.
Jsou to skvělé šaty.
Jo.
Koupila mi je máma.
Bože, byla tak šťastná.
To bylo poprvé
a naposled, kdy jsem vypadala normálně.
Chci říct, víš, relativně vzato.
Byla by to pohádka,
kdyby můj doprovod na plesu nebyl jediný
s...
manželkou a dvěma dětmi.
Chceš je zkusit?
Vsadím se, že by na tobě vypadaly skvěle.
Myslím, že tvůj zadek je o 15 let mladší, než můj.
Myslím, že jsem měla skvělý zadek.
Měla!
Milovala jsem svůj zadek!
Přála bych si, abych měla jeho fotku.
Chceš to zkusit?
Mmm, ne, ne teď.
Ach, jo, musíš jít, vím.
Vím.
Musím se připravit.
- Jdeš na rande? - Jo.
Nový chlápek.
Terrance, vlastní pet shop.
Uvidíme, co se stane.
(chichotání)
Bav se.
Stiskni za mně
- pana Perfektního. - Ach, stisknu.
Hej, poslouchej, hm,
jestli uvidíš tvého malého Duck Mana...
buď milá.
Ošetřuje si některá poměrně vážná zranění.
Dobře?
Dobře.
Ahoj.
Hej, víš, jdeme na sushi.
Myslíš, že je to moc?
Ahoj.
♪ Nevíš, kolikrát jsem si přál, abych... ♪
Má se za to, že to byl od tebe
- včera večer podraz, Blane. - Co?
Co?
Myslíš Andie?
Jo, myslím Andie.
O co jde, mám ji rád.
Ve skutečnosti
jsem byl naštvaný na tvé lidi, že na ní byli
- tak oškliví. - To byl způsob, jak
tě vyloučit za to, žes ji vnutil na večírek.
Steffe, slyšíš se?
Slyšíš tytéž dementní kecy, co já?
Co, musím ti to hláskovat, Blane?
Myslím, že ano.
Víš, nikdo neoceňuje tvůj smysl pro humor.
Ve skutečnosti je z něj všem jen na zvracení.
Víš, jestli jsi dostal
erekci kvůli odpadu,
nepečuj o to poblíž nás, kamaráde, dobře?
Dobře, kamaráde.
Poslyš,
na tohle nepotřebuju moc keců, Blane,
dobře? Opravdu ne.
Záleží ti jen na penězích?
Kde se kruci vzaly?
No, koukni kolem sebe, zacházel bych tak s domem rodičů,
jako tenhle, kdyby byly peníze
nějaký problém?
No, proč to děláš?
Víš, proč ji prostě neopícháš
a nesebereš se z toho?
Víš, proč se do toho zaplétáš?
Je na tom něco špatného?
Myslím, že je to hloupost.
Víš, je to zbytečné.
A víš, tví rodiče,
myslím, že budou nadšeni.
Nemají s tím nic společného.
- Opravdu? - Jo.
Viděl jsem tvou matku, jak na tobě pracuje, Blane.
Víš, je to zvrácené!
A až se s tebou Bill a Joyce vypořádají,
nebudeš vědět,
čí jsi.
Poslyš, už mě ten rozhovor fakt nudí.
Dobře, Blane.
Víš, jestli chceš svůj malý kousek šoustu nízké kvality,
dobře, vezmi si to,
víš, ale pokud ano,
nebudeš mít kámoše.
Je to tak?
Jo, to je pravda.
Myslím tím, že chceš-li vybrat,
jdi do toho a udělej to, dobře?
Já, já osobně bych nechtěl pro to ničit přátelství,
ale... hej, jsem staromódní.
Tak...
Proč si nedáš sprchu? Vypadáš ohyzdně.
ANDIE: Kdyby mi před dvěma týdny
někdo řekl,
že bych šla s tebou na rande,
nikdy bych mu nevěřila.
BLANE: Proč?
Nejsem tak špatný.
Ne, ale...
Co já a ty?
Víš, je to tak šílené,
že někdo, koho jsi nikdy nepotkal,
s nímž jsi nikdy nemluvil, může být tvůj nepřítel.
Mm... jo.
Pak by ses neměla setkat s mými rodiči.
(smích)
Dobře.
No, myslím, že nejsou lidožrouti, ale...
(oba se smějí)
myslím, že pořád věří na sňatky z rozumu.
Rodinné firmy nahradily královské rodiny.
Jsem korunovaný princ McDonnough Electric.
Na tom nezáleží.
Ne.
Jo.
Akorát jim můžu říct, ať jdou k čertu.
Řekni jim, ať jdou k čertu.
Všichni, přátelé, rodiče.
- Všichni. - Všichni.
Co ty?
Hmm?
Když někdo nevěří ve mně,
nemůžu věřit v něj.
Nelžeš, že ne?
Nemusím lhát.
To se stane.
Dobře, opravdu chci, aby se to stalo.
Jo.
(vzdálený průjezd vlaku)
♪ Tak, prosím, prosím, prosím, ♪
♪ nech mě, nech mě, nech mě, ♪
♪ nech mě dostat to, co chci... ♪
Mohu vám pomoci?
V pořádku, děkuji.
Něco na ples?
Jen se dívám.
Jo, dobře, když budete něco potřebovat, hm...
(povzdech)
To je odpad.
MATKA: Je to velmi slušivé.
Mami, vypadá to,
jako bych měla stát na špičce svatebního dortu.
Ach, miláčku, to nechci.
A nesnáším ten materiál
a mimochodem, nemůžu vystát pomněnkovou barvu.
(vyzvánění telefonu)
(telefon vyzvání dál)
Dobře, víte, kde je?
ŽENA: Ne, je mi líto,
neřekl mi, kam jde.
Dobře, tak když zavolá nebo přijde domů,
můžete mu vyřídit, aby mi zavolal?
- Kdo je to, prosím? - Andie.
- Kdo? - Andie!
No, ano, můžete mi dát vaše číslo?
Jo, ne, má ho.
No, fajn, nechám mu vzkaz, drahoušku.
Dobře, díky. Sbohem.
(povzdech)
Kde sakra je?
(pes palchuje)
(povzdech)
Nikdy se nezamiluj, Ace, prostě se ti to nebude líbit.
Je to moc složité.
Andie?
Andie!
(klepání na dveře) Andie.
Pojď dál.
- Ahoj. - Ahoj, tati.
Něco jsem ti přinesl.
Co to je?
No, je to maličkost, kterou jsem
pro tebe vybral.
Pá, pá!
Vím, je to trochu práce,
ale vím, že z toho můžeš něco udělat.
Jestli potřebuješ.
- Páni. - Jo.
Líbí se ti?
Je to krásná barva.
- Jo. - Je to vážně hezké.
Bože, tolik mi to připomíná tvou mámu.
Víš, vždy chodila v růžové.
A tak
jí to slušelo.
To je v pořádku.
- Dobře. - Děkuji.
Dobře.
Tati.
Co?
Jen chci, abys věděl, že si toho opravdu vážím.
Myslím, že z toho můžu něco udělat.
Mohu se tě na něco zeptat?
Jistě.
Co?
Kde jsi na to vzal peníze?
No, proč, moc to nestálo.
Nějaké peníze jsem měl.
Z tvé nové práce?
Ach, ano, z mé nové práce.
(povzdechne si)
Ve středu před prací jsem se stavěla doma
a tvé auto bylo na příjezdové cestě.
Mm-hmm.
Víš, nemusel jsi mi lhát.
- Ano, musel. - Ne, nemusel.
Ano, musel. Něco jsem zařizoval
a zmeškal schůzku.
Ach, proč jsi ji prošvihl?
Vypadlo mi to z hlavy.
Nevypadlo.
Nechtěl jsi tu práci.
Do poradny jsi šel jen proto, že jsem tě přinutila.
- Mám pravdu? - Jo, o co ti jde, Andie?!
Jde mi o to, že jsi prostě nešel!
Říkáš, že jsem záměrně zmeškal
- schůzku? - Ano.
To si o mně myslíš?
(povzdechne si)
Ano.
Tak to jsem nevěděl.
Tak teď to víš.
Ach, ty teď víš všechno, co?
Je ti 18
a dostala jsi stipendium
- a, hm, jsi, hm... - To není fér!
dospělá a svobodná
a já jsem jen nevzdělaný zmetek,
- co ti nikdy nic nedal. - Hej, nikdy jsem se o nic neprosila.
Ach, to je geniální!
Proč na ni prostě nezapomeneš?!
Je pozdě, máš školu.
Ne, nevyhýbej se tomu!
Můžeš mě prosím
jen vyslechnout?! Prosím?!
Už to mám za sebou, Andie!
Jistě, procházíš tím každý den!
Pořád tím procházíš!
Proč si prostě nemůžeš uvědomit, že je pryč
a že se nevrátí?!
Už se nikdy nevrátí!
- Sklapni! - Tati...
- Sakra! - Proč se s tím nedokážeš smířit?!
Je prostě pryč!
Ona...
Proč se s tím nedokážeš smířit?
Protože... ji miluju.
Proto.
Taky jsem ji milovala, víš.
(pláče)
Prostě naši lásku neopětovala.
(povzdechne si)
Dobře, snažila se.
Nevím.
Jenom to nemohla zvládnout.
Jo, ale já... Já to věděla.
Celou dobu jsem to věděla.
Myslím tím, když mi bylo pět let, cítila jsem to.
Vzpomínáš si, když se tenkrát nevrátila domů?
Tehdy jsem to věděla, věděla jsem proč.
Bylo mi 14 a já to věděla.
Bylo ti 50 a ty ne.
Víš, nemůžeš žít každý den v minulosti.
Opustila nás, tati. Ne my ji.
Nemohli jsme s tím nic dělat.
Prostě se to stalo.
(povzdechne si)
Odkdy má dcera
vědět víc, než její otec?
(chichotání)
(popotahuje)
Byl jsem prostě slepý blázen.
(povzdech)
A jsi slepý blázen, co také potřebuje oholit.
A potřebuju se oholit.
(těžce vzdychne)
Tak...
(povzdechne si)
Radši jdi do postele.
Máš školu.
A já taky musím jít na kutě,
protože mám pár věcí, co musím zítra udělat.
Dobře?
Dobře.
Hm, koupil bych ti nějaké boty,
ale neznal jsem tvou velikost.
(dveře se zavřou)
(pláč)
(popotahování a povzdech)
♪ ♪ ♪
(školní zvonění)
Jak se máš?
(nejasný hovor davu)
Jak se máš?
Proč jsi mi nezavolal?
Ach, byl jsem přistižen ve stáji.
Myslím, že nás viděl štolba. Je to proti pravidlům klubu.
Třikrát jsem ti volala a nechala vzkazy.
Jo?
No, nedostal jsem je. Naši jsou
v tom naprosto nespolehliví, víš?
Dnes ráno jsem na tebe čekala.
Jo? Kde?
Na parkovišti.
Viděla jsem tě a myslím, že ty jsi viděl mě.
Ne.
A co ples, Blane?
(povzdechne si)
Ach, Andie, měl jsem špatný den. Můžeme si promluvit později?
- Ne. A co ples? - No tak.
Proč se nesejdeme po škole?
Ne! A co ples?!
Andie, no tak.
- Jen to řekni. - Co?
Jen to řekni! Chci tě slyšet
to říct.
BLANE: Andie, prosím, tak dobře?
Chci tě slyšet to říct.
Před měsícem jsem pozval někoho jiného
- a zapomněl jsem. - Jsi lhář!
Jsi špinavý, zasraný, mizerný lhář!
Nemáš odvahu říct mi pravdu!
- Jen to řekni! - Nelžu.
- Řekni mi to! - Co?
- Řekni mi to! - Co chceš slyšet?!
- Jen mi to řekni! - Co?!
Stydíš se, že by tě viděli se mnou!
Nestydím, nestydím!
Stydíš se jít se mnou na rande!
- Bojíš se. - Ne, já jsem...
Jsi vyděšený, že to tví mizerní bohatí kamarádi neschválí.
Jen to řekni!
Jen mi řekni pravdu!
(hluboce vydechuje)
Nechápeš to.
S tebou to nemá
vůbec nic společného.
Andie!
(zvuk kroků)
Andie?
Zapomeň na to, člověče.
Nestojí za to, aby ses s tím rozčiloval, víš?
BLANE: Steffe, prosím, proč toho prostě nenecháš?
No, poslouchej, kdyby mi tohle nějaká holka udělala,
moc nadšeně bych
se jí nedržel, Blane.
Nestojí to za to, člověče.
Víš, že jsem ti říkal, že to nemohlo fungovat.
Ta holka byla, je a vždy bude nula.
(otevření dveří)
(klapot kroků po schodech)
Máš problém, příteli?
(ušklíbá se)
(Duckie křičí)
(hekání a sténání)
(kašel)
(vrčení)
Pojď.
(padají rány)
(vrčení)
Dobře, dobře!
Pěkné, co?
♪ Byla herečka ♪ (zvonkohra gongu u dveří)
♪ s žlutým peřím ve vlasech ♪
♪ s s šaty s hlubokým výstřihem, ♪ (zvonkohra gongu)
♪ chtěla tančit merengue ♪ (karibský styl taneční hudby)
IONA: a ča-ču
IONA: Ča-Ča! Andie?
♪ A když se snažila být hvězda... ♪
- Jo? - Jste Andie, ne?
Jo, jsem.
Jak to, že mě znáte?
No, řekla mi Iona.
Jsem Terrance. Terry.
♪ Byli mladí a měli se navzájem... ♪
Ach, pet shop, že?
Ano, mimo jiné.
Připravuje se v ložnici.
Možná byste mohla zkusit jít dovnitř a říct jí,
aby pohla zadkem, máme zpoždění.
Dobře.
♪ V Copa, Copacabana ♪
Iono?
♪ byly hudba a vášeň vždy v módě. ♪
Těší mně.
♪ Na Copa ♪
♪ se do sebe zamilovali. ♪
♪ Copa, ♪
IONA: ♪ Copa, ♪
♪ Cabana, žluté peří. ♪
♪ Byla herečka. ♪
Iono?
IONA: Ahoj, zlatíčko. Tady jsem.
Směj se a pošlu tě k zemi.
Co se stalo?
Buď je těmi drogami, co jsem brala v 60. letech,
nebo jsem opravdu zamilovaná.
(směje se)
Co myslíš?
Upřímně.
Upřímně myslím, že vypadáš skvěle.
Ach, vypadám jako matka.
Ne. No jo, trochu,
ale to je v pořádku.
Vypadáš šťastně.
Jsem.
Je to divné, ale já...
Potkala jsi ho?
Jo.
Je mladý ctižádostivý podnikatel,
ale je tak hezký.
Je zaměstnaný, je heterosexuál.
Přísahám Bohu, že jsem tak zpátky ve hře,
příště, až mě uvidíš, budu pravděpodobně
vybírat svůj čínský porcelán.
(směje se)
(pláče)
Hej, jsi v pořádku?
Ne, nejsi.
Co...
Co, ranila jsem tě něčím? Ne?
Ne, tím to není.
Je to trápení s klukem?
Nejhorší?
Zdaleka nejhorší.
Vycouval z toho.
Řekl, že se pozval někoho jiného a zapomněl na to.
(pláče)
Nemůžu tomu uvěřit, nemůžu tomu uvěřit.
(povzdechne si)
Jsem tak ponížená.
Zabila bych ho! Přísahám!
Víš, prostě jsem vlezla do pasti.
Já vím, já vím.
(popotahuje)
Ach, láska je strašná, že? Ach.
To je v pořádku.
(pláče)
(popotahuje)
(vzdychá a popotahuje)
Pamatuješ, když jsem...
a když jsi to řekla - že, že, hm,
kdybych chtěla tvé plesové šaty, můžu si je vzít?
Mm-hmm.
No, potřebuji je.
Chci je.
Proč?
(povzdechne si)
Prostě je potřebuji.
(popotahuje)
Dobře.
Jsou tvoje.
(rytmický buben)
(povzbudivá hudba)
♪ ♪ ♪
(zvuk šicího stroje)
Ach bože, podívej se na sebe.
Další věc na jedničku.
Tvůj kluk sebou praští o zem, až přijde.
Ne, nepraští.
Prdlajs, že ne.
Ne, opravdu ne.
Nepřijde.
Co?
To je v pořádku.
Půjdu.
Sama?
Jo, nejsem proto smutná.
Nejsem zraněna.
Chci říct, víš, trochu mě to bolí,
ale vím, jestli to neudělám, budu se cítit mnohem hůř.
Prostě půjdu, projdu tam, vyjdu ven
a vrátím se domů.
Jsi si jistá?
(povzdechne si)
Jen jim chci dát vědět, že mě nezlomili.
("Když odcházíš" od OMD)
♪ Když odcházíš, neodcházej teď. ♪
♪ Prosím, neber mi srdce, ♪
♪ slib mi ještě jednu noc. ♪
♪ Pak půjdeme každý svou cestou. ♪
♪ Vždy jsme měli čas na naší straně, ♪
♪ teď se rychle ztrácí. ♪
Otevři.
♪ Každou sekundu, každý okamžik, ♪
♪ máme, musíme udělat to poslední. ♪
♪ Dotýkám se tě jednou, dotýkám se tě dvakrát, ♪
♪ za žádnou cenu toho nechci nechat. ♪
STEFF: No, jen co
bude někdo vážně připraven jít nahoru,
dej mi vědět.
Jsme tu teprve hodinu.
No, můžeme jít nahoru
a vrátit se zpátky dolů, Benny, dobře?
Díval ses na apartmá?
STEFF: Stojí 300 dolarů za noc, Benny.
Nebude to palác, dobře?
Myslím, že bychom měli na chvíli zůstat.
Ty lidi už víc neuvidíme.
No tak, je to konec, dobře?
STEFF: Seru na to, co děláš.
♪ Poběžím na druhou stranu... ♪
Ach, zatraceně.
Můj bože.
- Jsi tady! - Co se stalo?!
No, hm, hádám, že se na to díváš.
Ach, páni, vypadáš skvěle.
Díky, ty, hm, vypadáš neskutečně.
Opravdu, je to, je to, je to dechberoucí.
Ne - a poslyš, chci, abys věděla,
že i přes svůj vzhled v této funkci teď zůstávám
a vždycky budu Duck Man.
(chichotání)
Můžu tě obdivovat?
Ach, hm, jestli chceš.
Pojďme.
♪ ♪ ♪
♪ Ach, ach, ach. ♪
♪ Teď tě potřebuji, jako jsem tě potřeboval předtím. ♪
♪ Vždy jsi říkala, že jednou budeme přátelé i tak. ♪
♪ Když odejdeš, nebudu plakat, ♪
♪ nepromarním jediný den. ♪
♪ Ale jestli odejdeš, nedívej se zpět. ♪
Měli bychom tančit?
Nebylo by to neslýchané.
♪ Sedm let uteklo, ♪
♪ jako by čas pořád stál... ♪
Trochu, hm, vleklé případné pochybnosti, kamaráde?
Víš, něco jí nicméně musíš uznat.
Chci říct, že po tom, cos ji nechal,
si ovšem vyšla a našla si to,
co jsem musel označit jako pravděpodobně
nejzajímavější rande té její generace...
Steffe.
Všechno si kupuješ, Steffe.
Jí sis však koupit nemohl.
To tě dostává, že?
- Steffe. - Tohle nechci poslouchat.
To je ono, Steffe.
Myslí, že jsi lejno.
A v hloubi duše víš, že má pravdu.
Ahoj.
Nepotřebuješ, abych řekl, že mě to mrzí.
Hotovo. Je po všem. Jsem v pohodě.
♪ Vždycky jsi říkala... ♪
No, jestli je to pravda, pak jsem rád.
♪... znovu se setkáme, ♪
♪ někdy. ♪
Není to pravda.
Nezáleží na tom, že?
Řekla jsi mi, že bys nemohla věřit v někoho,
kdo by nevěřil v tebe, věřil jsem v tebe.
Vždycky jsem v tebe věřil.
Jen jsem nevěřil v sebe.
Miluji tě.
♪ Teď tě potřebuji, jako jsem tě potřeboval předtím. ♪
♪ Vždy jsi říkala, že se zase setkáme. ♪
Navždy.
Andie.
Přišel sem sám.
Dobře, máš pravdu.
Není jako ostatní.
Jestli teď za ním nepůjdeš,
nikdy tě nevezmu
na další ples, už nikdy, slyšíš mě?
Tohle je neuvěřitelně romantický okamžik
a kazíš ho kvůli mě.
♪ Dotýkám se tě dvakrát, za žádnou cenu toho nechci nechat. ♪
Díky, Duckie.
Pokračuj.
♪ Jednou se znovu setkáme... ♪
Blane?
♪ Ach, ach, ach. ♪
♪ Ach, ach, ach, ach, ach, ach. ♪
♪ Když odejdeš, ♪
♪ ach, ach, ach, ach, ach, ach. ♪
♪ Ach, ach, ach. ♪
♪ Ach, když odejdeš, ♪
♪ ach, ach, ach, ach, ach, ach. ♪
♪ Ach, když odejdeš. ♪
Titulky sponzorované společností PARAMOUNT
Titulky vyhotovila Media Access Group at WGBH access.wgbh.org
♪ Karolína se směje a celý den prší. ♪
♪ Zbožňuje, že je jedna z těch dívek. ♪
♪ Žije tady vedle nás, ♪
♪ kde vůbec nic není urovnáno. ♪
♪ Otočí se a usmívá se a řekne: ♪
♪ "To je ono, to je konec vtipu." ♪
♪ A ztrácí se ve svém snění a spánku. ♪
♪ A její milovníci procházejí ve svých pláštích. ♪
♪ Je... kráska v růžovém. ♪
♪ Není... kráska v růžovém? ♪
♪ Není to tak? ♪
♪ Všichni její milovníci, všichni mluví o jejích poznámkách ♪
♪ a o květinách, které nikdy neposlali. ♪
♪ A nebyla v pohodě? ♪
♪ Není kráska v růžovém? ♪
♪ Kdo tvrdí, že byl první v řadě, ♪
♪ je poslední, kdo si vzpomene na její jméno. ♪
♪ Chodí kolem v těch šatech, které nosila. ♪
♪ Je pryč, ale vtip je stejný. ♪
♪ Kráska v růžovém. ♪
♪ Není... ♪
♪ kráska v růžovém? ♪
♪ Není to tak? ♪
♪ Všechny oblíbené hadry se nosí ♪
♪ a jiné druhy uniformy. ♪
♪ Ale kluku, už jsi volný jako individualita. ♪
♪ Až do zítřka jsi to, co chce. ♪